ZARES

Dodaj med priljubljene | Kontakt | Iskanje:

Ustanovni listini

Poslanska skupina

O stranki

Klub mladih

akad. red. prof. dr. Taras Kermauner - Najprej človek in svet
Zares, 17. junij 2007   |     Natisni objavo    |   Ključne besede: Posvet: Vrednote nove politike (12.6.)

Moja prva pripomba na stanje v današnji Sloveniji je, da ne le politiki, ampak celo filozofi izhajajo iz temeljne vrednote, ki jo imenujejo slovenski narod. Sam sem bil pred pol stoletja oster kritik tim. sentimentalnega humanizma, ki je bil glede na narodnega in razrednega abstrakten. Razrednega sem odklanjal, ker je ožil polje človeštva na proletariat, le-tega na partijo. V praznini, ki je nastajala po vse hujšem samorazkroju Partije, se je - od srede 6o-ih let – v slovenski zavesti uveljavila ideološka platforma, ki sem jo krstil za reizem-ludizem; imela se je za transnacionalistično, transnacionalno, transhumanistično. Žal pa ni zmogla dedovati vrednot, ki sta jih vzpostavila že evangelijsko krščanstvo (ljubezen do drugega) in prvo meščanstvo (etika odgovornosti pred sočlovekom in občestvom). Ni prišlo do enakosti, svoboda se je preoblikovala v samovoljo, bratstvo v interes posameznih skupin; vse v duhu, ki ga je narekovala ekonomska podstat meščanske družbe: kapitalizem.

Do svetovne politike je treba biti previden; tudi vsaka nacionalna država skrbi za svoj interes. A ta interes ne more – ne sme – biti prvenstven. Nacionalizem je sicer prinesel kot spremni pojav pluralistično politično družbo, ali ona je v 19.stoletju skupaj rasla z nacionalizmom. Vendar je nacionalizem obnova gentilne družbe. Daje varnost in svobodo grupe, je pa nasprotniško in tekmovalno razpoložen do tujcev, do drugačnih narodov. Kdor pozna zgodovino Evrope in ne gleda le za ped nazaj in naprej, ve, kakšne strahotne vojne so razdejale Evropo kot verske (tridesetletna) in nacionalne (prva in druga svetovna vojna). Evropska skupnost je izredno pomembna združba, ki vsaj do neke mere preprečuje – ali zavira – izbruhe kolektivno privatnih egoizmov. Zreli narodi in zrele svobodne avtonomne osebnosti se tega zavedajo.

Vrednota človeka je premajhna, če ni zraven tudi ljubezenske solidarnosti do drugega, ne le do sočloveka; najbrž sploh do drugosti, kar pomeni, da skrb za zemljo, čist zrak, znosno okolje ni le interes človeka, da se ne bi zadušil v smradu in hrupu, ampak je tudi – naj bi bila – prvenstveno ljubezen do drugosti. Za človeka so zemlja, zrak, živali, rastline, ideje in soljudje brez razlike (tudi zločinci so ljudje, noben človek ni nečlovek, ni »mrčes«, ni kot nevernik hudičev učenec) ….drugost v njeni diferencirani celokupnosti. Ni pa ta drugost svetost življenja, kajti brž ko vpeljemo pojem svetosti, vpeljemo oboje, kar tvori svetost: fascinans in tremendum, zapeljevanje in grozo (tudi ogrožanje).

Ljubezen do drugosti naj bi bila tudi racionalna, zato vidim eno od pravih poti za človeka tudi v radikalnem pospeševanju znanosti, celo tiste, ki se je bojimo in jo skušamo odpraviti kot genetski inženiring. Jasno je, da mora nad eksperimenti duha – znanosti vladati nadzor etičnega tipa, ki je ljubezen (več kot le spoštovanje) do vsega drugega in drugih, še najbolj do ljudi. Vendar v imenu možnih zlorab ni mogoče zaustavljati nevarne znanosti, kot jo je skušala Katoliška Cerkev za časa Galileja; razvoja ni preprečila, le sama je zaostala (tako kot dežele, ki jih je obvladovala).

Znanost naj bi v povezavi z ljubeznijo do drugosti skrajno intenzivno iskala nove oblike življenja in družbovanja. Starih ne odpravljala z revolucionarnim nasiljem, kajti vemo, kam je to pripeljalo: v regres. Celo igre, ki se jih igrajo demonstranti ob sestanku skupine G-8 imajo svoj historičen pomen: vojno kot krvavo nasilje prakticira konservativni islamizem, okoljevarstveniki vojno zamenjujejo z gledališko predstavo, kjer je sicer nekaj ranjenih, a ne pride do vojaškega spopada. Postmoderna liberalna družba se kot simulacijska in posnemovalna (kot izgubljajoča realiteto) bliža plesu igrivosti, fantazije, zvečane svobode. Kolikor demonstranti (tudi na Slovenskem se bodo kmalu pojavili) pristajajo zgolj na teater, so le ludsiti, ki zajedajo realiteto, tj. kapitalizem. Kolikor pa pri tem radikalno razmišljajo o novih smereh družbe, ki ne bi, in to je bistveno, zadrževale svobode na račun varnosti, ravnajo ustvarjalno.

Država – vsaka, tudi nacionalna, kar je Slovenija, ki vendarle teži k nacionalnosti v EU – ima nalogo varovati svoje pripadnike; življenje je v osnovi ogroženo, prej ko prej se izteka v smrt. Politika, če hoče biti kompleksna in kompletna, mora upoštevati tudi bolezni, staranje, smrt, skratka nemoč človeka. Današnja Slovenija kot mlada nacija in država spontano temelji na miniagresivnem vitalizmu, na vrsti malih tekem med posamezniki in skupinami (lobiji itn.); primerneje kot pred letom 1990, ko je bil na tatalitarni oblasti en lobi-stranka. Sproščenost Slovencev je koristna, Kocbekov in Kidričev cilj narediti narod svobodnih in aktivnih Slovencev, se je uresničil, vendar ne zadošča; kot ne zadošča nacionalna država. Obe vrednoti imata svoje temne strani. Tekma vodi v neetičnost, v nesolidarnost…nacionalna država – ki tekmuje tudi s sosedi in ostalimi – vodi v nenehno primerjanje, hujskanje, vračanje vrednot na tradicionalne, tj. ne na skrb za zemljo kot zemljo, ampak v boj za našo zemljo tj. za našo sveto stvar.

Vojska je kočljiva tema. Nobena grupa se ne more ohraniti, če ni fizično dovolj močna; v naravi vlada zakon močnejšega. Razlika med človekom in drugimi živimi bitji je v tem, da si je človek pridobil etiko, tj. zavest o samoomejevanju, sposobnost dogovora.

To sposobnost imajo po svoje celo živali, ki si nazadnje – po krvavih bitkah ali po instinktu – razdelijo življenjski prostor; to pomeni hrano. Seveda se dogajajo nenehna prerazdeljevanja. Italijani zaposedajo Barkovlje, Slovenci zaposedamo Piran.

Današnja levica se obnaša večkrat prenaivno; dela se, kot da živi v temeljno varnem svetu. Svet, v kakršnem je današnja Evropa, je velika izjema v dozdajšnji človeški zgodovini pol stoletja miru. Vojne se bodo vrnile. Kdor meni, da islamisti ne mislijo zares, se kruto moti. Kot so govorili v 12. stoletju kristjani o ponovni zasedbi Jeruzalema, Španci nato o reconquisti, govorijo islamisti danes o ponovni zasedbi Španije in Balkana do Poljske in meja Slovenije. Zahod se tu šele uči. Bush je šel v iraško epizodo nepripravljen, z neznanjem; presamozavestno in presamoumevno je izvažal vrednote zahoda; račun mu je izstavljen. Vendar trditi, da je Bush hujši od Hitlerja, o čemer me je nedavno prepričeval strasten sosed, je nevarno. Morda je leta 1940 večina Francozov bolj sovražila Angleže-Churchilla kot Nemce-Hitlerja; ..toda to je povzročilo njihov kolaps.

Biti - mislim na Slovenijo - v družbi, ki te varuje, je razumno. Ne pa se pridruževati diletantskim vojaškim eskapadam. Francozi niso šli v iraško vojno; zakaj bi potemtakem morali iti Slovenci? Vendar, članstvo v NATO-zvezi je razumno.

Vsako gibanje, ki se ustanavlja nanovo, bi se moralo zavedati filozofsko-etičnih predpostavk (ali vrednot), ki sem jih izpostavil v začetku te svoje diskusije. Izhajati iz nadnacionalno etičnega stališča, ki drugače kot zdajšnja Slovenija opredeljuje slovenske vrednote. Najprej človek in svet, nato Slovenec, delavec, umetnik, trgovec.

Pred polemiko je zidava ali pa sta - morata biti – obe vsaj vzporedni. Človekova težnja po novi, ustvarjalni, ustrezni prihodnosti je trajna, je vpisana v človekovo naravo. Prepiri naj bi bili postranski. Ljudje bi radi čudež, uutemeljen racionalno (paradoks, a stvaren), a sovraštva ne marajo.

akad. red. prof. dr. Taras Kermauner

Sorodne teme

dr. Andrej Rus - Vrednote nove politike
dr. Matej Lahovnik - Nekaj tez k programu nove politike
dr. Miha Kovač - Slovenija na poti v družbo (ne)znanja
dr. Tine Stanovnik - Slovenija in vrednote v politiki
dr. Gabi Čačinovič Vogrinčič - Teze za razpravo
dr. Pavel Gantar - Vrednote nove politike
dr. Marko Jaklič - Vzeti trajnostni razvoj zares
Posnetki prispevkov s 1. programskega posveta Združenja Zares
Uvodni prispevki s programskega posveta Vrednote nove politike
Vabilo na 1. programski posvet Združenja Zares - VREDNOTE NOVE POLITIKE

7 x komentirana objava “akad. red. prof. dr. Taras Kermauner - Najprej človek in svet”

mmi  pravi :
20. julij 2007 ob 0:05
Spoštovani gospod Kermauner.

Po daljšem premisleku sem se vendar odločil, da zapišem nekaj misli, potem, ko sem prebral vaš prispevek ob nastajanju nove združbe, ki želi osvežiti dokaj nejasno profiliran in nekako zbegan politični prostor v naši republiki. ‘Vendar’ sem zapisal zato, ker ne nameravam komentirati vašega prispevka, za to nisem poklican, temveč le nanizati nekaj misli, ki so se mi ob branju le tega porodile.
‘Oče naroda’ Janez Stanovnik je nedolgo tega zapisal, da smo vrgli čez krov ‘drzne sanje’, ki smo jih nosili v nabitih prsih na plovbi proti ‘zlatim obalam’. Žal so se z njimi potopile tudi vse vrednote, za katere smo bili prepričani, da so že v osnovi sestavni del naše biti. Tudi tokrat pa se je izkazalo, da če ne obstaja možnost neposredne in sprotne primerjave ter istočasno spopad z različnimi izhodišči, je eksperimentom sojeno, da zgodovinsko propadejo, da umre Galilej, kar se je zgodilo tudi v primeru naše skupne Balkanske države, sloneče na poetičnem naboju, ki jo je ustvaril in stisnjene med kolesja kolosov, strpno čakajočih, da se utrudi in omahne.
V zadnjih dveh desetletjih je svet priča neizčrpnemu razvoju inovacij znotraj kapitalizma in domiselnosti pri njihovem udejanjanju v stvarnosti. Domiselno je bilo že samo ime temu pojavu, ki ga je razvil del razvitega sveta: Globalizacija. Nekateri naši akademiki so namenili marsikatero modro besedo temu procesu, ki je zajel sodobni svet. Modrujejo tudi o tem kako tudi nam, majhnemu narodu, znotraj tega pojava pripada vidno mesto. Toda, ali res in čemu? Tako prepričanje seveda mi bogati samozavest in me navdaja z upanjem. Kljub temu pa se tudi tokrat zatekam k svojemu preizkušenemu receptu, ki mi pomaga ob razmišljanju o tem. V navadi mi je, da najprej ‘vprašam od kod in kje’ je nastala kakšna novost, nakar se o njej po svojih zmožnostih ‘razgledam’ in nato skušam ugotoviti kaj le ta ‘pomeni’ zame, oz. skušam ‘privzeti’ tisto, kar je zame lahko koristnega. Prepričan sem, da mi v takih primerih tudi nič drugega ne preostane in torej tako tudi v tem primeru.
Ambulantnim trgovčičem, ki so takoj po osamosvojitvi Slovenije iz južne Italije, Hrvaškega zagorja in še od kod, planili v naše kraje, se je takoj kratko pisalo. Ponos in vrednote, ki so nam dale moč, da se otresemo odvečnih povezav z dotedanjo jugoslovansko skupnostjo, da se ‘kot eden’ postavimo za naš boljši jutri, so bile še presveže in smo se jih zlahka otresli. To kar je prinesla Globalizacija, pa je nekaj povsem drugega. V novih obrisih, ki jih predstavlja globalizacija, se kapitalizem ni nič spremenil in je v socialnoekonomskem smislu še jasneje profiliran. Organizacijsko se je hitro prilagodil novi situaciji, ki je nastala po padcu zidu in njegov vpliv se nedvomno čuti posebej na področju socialnega razvoja, ki je zastal in se izraža v vedno globljem prepadu med severom in jugom. Nujnost obvladovanja krizne situacije, ki jo proizvaja globalizacija pa je zaplodila nastanek spremljajočih nadnacionalnih in nedemokratično oblikovanih tehnokratskih struktur, ki kapitalizmu legalizirajo najnizkotnejše oblike zaščite njegovih interesov, kot so preventivne vojne in ustvarjanje ‘psihoze na robu’, posrednega terorizma, zavajanja itd. V prav taki situaciji se je pravkar znašla tudi naša država. Po sproščenem teku v prvem desetletju osamosvojitve in prisvojitvi vidnega dela skupnega imetja med onimi, ki so se znali obrniti, smo danes priča ogorčenemu spopadu še za tisto, kar je še ostalo. Nekaj se jih je zelo hitro zlilo v svetovni tok Globalizacije.
Pri nas pa gre še za vrsto drugih pojavov, ki izrecno vplivajo na ustroj naše družbe. Ob tem, da se še ni uspel izoblikovati uravnotežen politični prostor, kjer so zaradi izenačenih moči in zmožnosti dveh rivalskih polov iniciative trenutno vodeče garniture moderirane, se pri nas vsi ukrepi trenutno vodeče ‘izvoljene’ sile, izvajajo brezobzirno, javno in pritajeno, da se ne bi uspel izoblikovati profil nasprotnikov oz. da se moč zagovornikov drugačih stališč in mnenj ne bi mogla organizirati. Pri nas so pogoji za tako fazo razvoja skoraj neizbežni. Slovenija je bila že kot prostor vedno vklinjena v vsebino prostorskega organizma, od katerega je stoletja dobivala signale, se jim prilagajala in uspešno preživela, skoraj tako kot Albanci, zaščiteni z ene strani z vodo, z druge pa z divjino. Na svoj narod, v tem oziru nisem ponosen, a priznam, da nisem sposoben ponuditi drugačne alternative. Vsekakor pa sem prepričan, da se dna do tu še nismo dotaknili. Nič posebnega ni več to, da se je v nekem delu naših mest ustvarila makedonska ali bosanska četrt, da na petdeset metrih neke ulice vsak dan srečujemo vedno nove obraze, kot da je v njej hotel, pa še samskega doma ni. Laska nam, da v naši ulici slišimo govorico iz TV ekranov, ker je nismo še zmogli prevesti in sinhronizirati. Ljubezen do ‘drugosti’ je nenadoma tu brez, da bi ji s svečanostmi odpirali vrata. Moderno smo se odločili, da ‘očeta naroda’ ne potrebujemo več, kar nas oddaljuje od donedavnih Svarunov, saj za tako ni več časa. Med nami se pa žal prav s to gensko zasnovo, pojavljajo posamezniki, ki kot eremiti izpod mitološkega Troglava iz sence sejejo nebulozno iluzijo današnjega časa nas Slovencev, nad katerim se ne gre pritoževati, saj je marsikje drugod še dosti slabše, huje. Ker v njihovih skrinjah ni zbranih opravičil, saj so sedaj polne nagrabljenega, tega kar poznamo in je bilo do nedavnega naše, pridelano z našimi rokami in žulji, nam s prstom žugajo z onim Kitajskim, Indijskim itn. vsekakor cenejšim kot je naše. S takim ravnanjem skušajo pritajiti bogastvo pred reveži izpod domače lipe in ne vedo kako se s svojo revščino postavljati med pobliskavajočimi kronami na strani zamirajočega sonca. Zase so ujeli korak z mednarodnim ritmom mogočnikov, nas običajne ljudi pa pahnili med milijardno zbegano množico.
Smatram, da je že čas, da bi se sorodni duhovi med sabo zbližali še po kakšni drugi poti in se ne sporazumevali le s kresovi po gričih, ki v toplogrednih časih, niso več sigurni. Smiselno, razumno, jasno in pravično (…Janez Stanovnik), bi morda malemu narodu dalo moč in smiselno mesto v množici oz. razpoznavnost v navidezni nerazberljivosti današnjega časa. Vsekakor bi morda ne prisostvovali pogrebu starih vrednot, brez njihovega ovrednotenja in bi jih, dokler še niso pozabljene, spletli z novimi v kito naše bodočnosti.

P.S.: Gospod Kermauner, spet se vračam k Vam, ki ste mi dali voljo do javne besede. Na uho mi je prišlo, da se veliko zadržujete na Krasu. Žal tudi ta ni več tak, kot je bil nekdaj, ves oguljen od koz in ovc in je danes zaraščen z grmovjem in številnimi ‘vikendicami’, mrtvimi udi podeželskih predelov. Ob naši obali ni nič drugače le, da so ti udi številnejši in najraje mahajo iz mest z razgledom na morje. Velikega od nas ne odnašajo, to je res. Prinašajo pa nam zagotovo malo ali nič razen … , želim ohraniti dostojanstvo. S tem se je morda kolonizacija zaključila, saj so Hrvatje prišli do levega brega Dragonje, Slovenci do morja in Italijani do Barkovelj. Glede na to, da v bližnji preteklosti nismo znali (…hoteli) sesti za isto mizo s Hrvati in se zmeniti čigav bo kateri breg Dragonje, bi bilo sedaj pričakovati, da se bomo potrudili pogrniti novo mizo in se morda dogovorili o tem kdo bo zabaval poletne Portorožane. Na celinski meji pa nas želi pomiriti med sosedi celo stric z druge strani oceana z obilico zabave. Vam, gospod Kermauner pa želim še zdravja in debele sence in neumornega prodornega duha. Hvala.

majda  pravi :
23. julij 2007 ob 11:34
Spoštovana,
ker g. Kermauner ni v bližini interneta, mu bomo z veseljem posredovali vaš zanimiv komentar.

stane  pravi :
3. februar 2008 ob 23:07
Intervju je bil zelo zanimiv.
Človek bi ga lahko poslušal celo noč.

gino  pravi :
3. februar 2008 ob 23:53
@Stane
Odličen je bil. Med drugim tudi zato, ker je rekel, da Slovenci nismo sol sveta…

Zares » Arhiv » Zares - leto kasneje  pravi :
9. marec 2008 ob 19:03
[…] kot je zapisal Taras Kermauner: ‘Vrednota človeka je premajhna, če ni zraven tudi ljubezenske solidarnosti […]

Irena  pravi :
11. marec 2008 ob 9:43
Gospod dr. Taras K.

Prebrala sem Vaš članek. Dobro ste napisali.
Razumeti, da ima vsak državljan pravico živeti človeka dostojnega življenja, brez teptanja in kratenja osnovnih človeških pravic po vseh zakonih. A kakšen politik ki misli samo na svoj ego, takšnemu je nemogoče karkoli rečti, da smo tudi tu mi, ljudje. Ki nočemo zaradi davka za nekoga, da mu raste ego in še kaj, slabo živeti cel narod.
Vsakič bi se bilo potrebno vrnit na osnovo, na korenino, na človeka kot začetek, šele potem materialne dobrine, položaji,idr.
Zdi se mi, da bi bila v živo še kako dobrodošla takšna predavanja, saj se vedno bolj bojimo kako bomo živeli, zmeraj manj zaupanja je, razlike pa vedno večje…
Po večjih mestih bi bilo do super dobro in resnično potrebno, da se vrnemo na začetek in potem naprej.
Lep pozdrav Irena

IN ŽE ENO LETO JE MINILO OD USTANOVITVE ZARES-a, NEVERJETNO HITRO JE MINILO IN NAPREDEK JE VELIK, ŠIRI SE STRANKA, KAR JE ZELO VZPODBUDNO ZA VNAPREJ, SAJ KAŽE, DA OSNOVO (Č.) SE NI POZABILO IN Z OBČUTKOM IN POSLUHOM TUDI ZA VSE DRUGE SE PRIDE ZELO DALEČ. ME VESELI, DA JE TAKO.
VELIKO USPEHA ŠE NAPREJ!

Zares » Arhiv » V spomin Tarasu Kermaunerju, mislecu, književniku, raziskovalcu ... in našemu prijatelju  pravi :
11. junij 2008 ob 21:02
[…] “Vrednota človeka je premajhna, če ni zraven tudi ljubezenske solidarnosti do drugega, ne le do sočloveka; najbrž sploh do drugosti, kar pomeni, da skrb za zemljo, čist zrak, znosno okolje ni le interes človeka, da se ne bi zadušil v smradu in hrupu, ampak je tudi – naj bi bila – prvenstveno ljubezen do drugosti. Za človeka so zemlja, zrak, živali, rastline, ideje in soljudje brez razlike (tudi zločinci so ljudje, noben človek ni nečlovek, ni »mrčes«, ni kot nevernik hudičev učenec) ….drugost v njeni diferencirani celokupnosti. /…/” (dr. T. Kermauner: Najprej človek in svet; posvet Združenja Zares: Vrednote nove politike, junij 2007) vir […]

Komentarji

Ime (obvezno)

E-naslov (ne bo objavljen) (obvezno)

URL

V Zares — nova politika verjamemo v pravico do svobodnega izražanja mnenj, zato v vaše komentarje ne bomo posegali ali jih kakorkoli spreminjali. Zavrnili pa bomo objavo tistih komentarjev, ki uporabljajo sovražni govor oziroma pozivajo h kakršnikoli nestrpnosti ali sovraštvu.

NAPOVEDNIK

od 27. junija 2008, 19:30h, Maribor, Lent
Zares dobra klepetalnica

vsi dogodki »

POSLANSKA SKUPINA

Sožalje ob tragičnem dogodku
4. julij 2008
Proti koalicijski farsi o izbrisanih
3. julij 2008
Lahovnik: Smo za profesionalizacijo slovenske diplomacije
1. julij 2008

vse objave »

Prijavnica
Pristopno izjavo lahko izpolnete v elektronski obliki ali pa jo natisnite in nam jo pošljete po pošti.

| Želim se včlaniti |

| Zares simpatiziram |

E-obveščevalec
Želite biti hitro obveščeni o aktualnih dogodkih Zares? Vpišite svoj elektronski naslov.

Elektronska srečanja druge vrste
Pišete nam lahko na [email-masked].

Elektronska srečanja tretje vrste
Pošlji spletno stran prijatelju

© 2007 Zares - nova politika

Pravno obvestilo | Politika zasebnosti

RSS objav | RSS komentarjev.